Je tváří ikonické fotky Hollywoodu. Nový film představí Faye Dunaway jako náročnou hvězdu
Bonnie a Clyde | Warner Brothers/Seven Arts
Za kariérou a všudyprosakující pověstí dnes třiaosmdesátileté herečky se v dokumentu ohlíží například Sharon Stone, která Dunaway označuje za obří inspiraci. Přívlastky jako ikonická, zodpovědná a starostlivá jdou ruku v ruce s označeními „komplikovaná, deprimovaná či výbušná“. Největší blonďatá diva konce 60. a počátku 70. let si prožila dětské peklo s otcem závislým na alkoholu a o kariéře herečky začala snít v mládí. Prosadila se díky vedení tvůrčích koučů včetně režiséra Eliy Kazana či divadelního autora Williama Alfreda a asistenci Warrena Beattyho, jenž ji coby producent nakonec zvolil do role Bonnie Parker v přelomové gangsterce Bonnie a Clyde z roku 1967.
Nápomocným jí byl samozřejmě i vzhled, který ve spojení se skvělými kostýmy přepsal po premiéře snímku americká módní pravidla. Za ztvárnění největší rebelky 30. let současně získala první nominaci na Oscara. V rychlém sledu si poté zahrála po boku Steva McQueena (Případ Thomase Crowna), Marcella Matroianniho (Místo pro lásku) nebo Dustina Hoffmana (Malý velký muž), jako Milady se objevila v proslulé adaptaci Tří mušketýrů a druhou oscarovou šanci měla zásluhou dalšího pilíře nového Hollywoodu, retro noir detektivky Čínská čtvrť.
Faye: trailer
I v ní se po boku Jacka Nicholsona přenesla do dekády poznamenané krachem na burze, což nebyla náhoda. Svými ostrými rysy, expresivníma očima a precizním make-upem sama přirozeně zapadla mezi starší klasické osobnosti včetně Katherine Hepburn či Bette Davis, svou přítomností na scéně i ve výsledném filmu vždy rozvířila oblak pozitivní hvězdné energie i neodbytných manýrů. Pikantní zvěsti kolují právě o natáčení Čínské čtvrti, kde ji ovšem měl zbytečně konfrontovat diktátorsky vystupující režisér Roman Polanski. Ona přitom částečně ztvárňovala jeho tragickou múzu Sharon Tate, již roku 1969 během těhotenství brutálně zavraždili zfanatizovaní přívrženci Charlese Mansona.
Až třetí nominaci proměnila, přičemž její sebejistý, autoritářský, zranitelný i svůdný výkon v nadčasové psychologické satiře Televizní společnost ztvrdil její slávu a posléze s ní mělo být zvlášť náročné pracovat. Hned následující ráno po oscarovém ceremoniálu ji ostatně Terry O’Neil vyobrazil na zřejmě nejslavnější fotografii, která dle jejího autora zachycuje grácii i osamělost celebrity. Tvůrci dokumentu ji využili i pro oficiální plakát.
Robert Redford s ní rovněž strávil Tři dny Kondora a začátkem 80. let dostala příležitost oživit legendární Joan Crawford v kontroverzním životopisu Drahá maminko. Dunaway přijetí role v tomto projektu, dle mnohých uzpůsobeným k pošpinění pověsti, později litovala. Z následných výraznějších rolí lze zmínit minisérii Ellis Island, avantgardní road movie Arizona Dream či televizní drama Gia, které jí vyneslo třetí Zlatý glóbus.
Před kamerou i na veřejnosti se už objevuje jen sporadicky a v dokumentu, který dorazí konkrétně 13. července, otevřeně hovoří o vlastním boji s alkoholovou závislostí a bipolární poruchou. Její syn tvrdí, že zodpovědná a stoická dáma občas musela nahromaděné emoce ventilovat, z čehož pak pramenila i pověst problémové kolegyně. Snímek, který po světové premiéře na festivalu v Cannes zatím zaznamenal několik ryze pozitivních ohlasů, dle oficiální synopse zastihuje Dunaway, jak „kontextualizuje svůj život i filmografii, rozkládá před publikum vlastní problémy s mentálním zdravím a vyjadřuje se k dvojitému metru, jímž ji jako ženu v Hollywoodu posuzovali.” Vedle Stone na herecký vzor vzpomínají také Mickey Rourke či režisér James Gray. Produkoval Steven Spielberg se společností Amblin.