![martin-mickey-stusak](https://1263469901.rsc.cdn77.org/resize/images/2015/11/11/martin-mickey-stusak024409353_409.webp?width=50&height=-&quality=95)
martin-mickey-stusak
36 408 bodů •
5
Anthony Hickox začínající jako režisér hororových snímků a nenadále pokračující akčním žánrem na poli nízkorozpočtové oblasti do své tvorby zařadil i Dolpha Lundgrena, který do nízkorozpočtových vod zabředl v polovině devadesátých let. Anthony Hickox byl v devadesátkách stejný pojem jako Jim Winorski, čímž je o kvalitě snímku řečeno vše. Tento by se dal pojmout jednou větou. Ukradli nejmodernější bojový letoun a svedli to na majora Jacka Hollowaye, právě s tváří Dolpha, a to neměli dělat. Scénář není nijak nejhorší, byť ani ve své době námětově nekypí originalitou. Takový John Woo by z toho dokázal vytřískat hodně, ale Anthony Hickox? Inu, asi tak. Máme co máme. Děj svoji plynulost má a v jistém smyslu umí zaujmout. Jen je třeba počítat s mnohými nadnesenými scénami, které svým vyzněním prostě pobaví. Jako příklad lze uvést únos Dolpha v zadní části zmrzlinového náklaďáku a následující razantní jízda uprostřed silnice. Ne, snímek se ani náznakem prostě nebere vážně. Naopak se jedná o pouhou akčně thrillerovou videozábavu bez bázně a hany, která svůj účel prostě splňuje. Tento film je tak špatný, až je dobrý a Dolph Lundgren už vyznívá jen coby třešnička na dortu. A tak se jedná v podstatě už o zapomenutý film, který potěší snad jen fanoušky sladkých akčních devadesátek na pomezí filmové absurdity a omšelé zábavy. Z fanouškovského pohledu ale za shlédnutí určitě stojí.